Mine damer og herrer, pump opp nevronene.
Vi er på vei inn i menneskesinnet.
Hvordan forklarer du de mentale reflekser-
-som du bruker så raskt?
Tenker du raskere enn oss andre? Hva faen er det om skjer?
Jøss...
Hva er det med hjernen? Hva gjør den? Forklar deg!
Det kommer fra en del dypt inni meg som søkte min mor.
Hun kikket opp, og jeg ville være morsom for henne.
Ok, men etter en stund innså jeg:
"Godta meg! Liker dere meg?" Nei, det er ingenting.
Jeg kan vise at jeg er smart.
Jeg kan si ordet "delikatesse" og vet hva det betyr.
Eller "virvelløs".
Eller "inngrodd". Eller "degenerert".
Alt inngår i tankestrømmen.
Menneskehjernen er en 1,5 kg tung kjertel-
- som pumper nevroner og håndterer seg selv-
- ved å svare på stimuli. Vi utvikler oss langsomt.
Selv Darwin sier: "Jeg har forventninger!"
"Jeg hadde så høye forventninger!"
Alt inngår i dette.
Hjernen tilpasser seg, men jeg prøver å ikke snakke for fort...
...til slutt må dere hente meg igjen.
- Er du redd for noe? - Jeg er nok redd for å bli...
...ikke bare avstumpet, men en stein.
Uten gnist. Da ville jeg blitt bekymret.
- Hvor har jeg brillene mine? - I ansiktet.
Hvordan holder du deg skarp?
Ved å ikke brenne meg ut. En evig kamp.
Vi hadde ikke noe vann da jeg vokste opp.
Mor og far måtte sette sammen hydrogen og oksygen selv.
- Dere laget eget vann! - Eget vann!
På 80-tallet traff man noen man likte og sa:
"Jeg liker deg, Helen. Kan jeg få litt blod og urin?"
Til slutt kommer sex til å bli...
"Helen, jeg er i luftslusen nå."
"Ok, Harry. Legg sæden på en brikke."
Upassende historier i et talkshow.
Så jeg sa: "Hopp av, bestemor, jeg er ferdig."
Berømte Hollywood-roller spilt av Carol Channing.
Du må være Guds sønn!
Elmer Midd synger Bruce Springsteen.
Jeg kjører i min bil
Setter på radioen
Jeg drar deg litt nærmere
Du sier nei
Du sier at du ikke liker det
Å ta sjanser er bare utprøving av forskjellige ting.
Det er arbeidsprosessen.
Man tror at det går bra, så skjer det noe, og man er ikke så flink.
Men det er det som driver en fremover.
Unnskyld, men du har to hårstrå som står opp...
Helvete! For noe dritt!
Hårstrå som står oppreist? Dritt!
Nå må vi ta alt på nytt.
To hårstrå! Dra til helvete! Vi hadde god flyt.
To hår! Du ser på monitoren og... "Kan noen..."
Det pleier å være mikrofonskygge, men to hårstrå...
Ser det greit ut, Bob? Vi begynner på nytt.
Tagning to, uten de to hårstråene.
På nytt?
Jeg var så forbanna stille.
Faren min var veldig intens.
Han var alltid på reisefot. Han jobbet for Ford.
Han dro frem og tilbake over hele Midtvesten.
Hver gang han kom hjem, hadde han med seg en lekebil eller noe.
Og han sa: "Pappa er hjemme." Det var mitt forhold til faren min.
Mamma var humorekspert. Hun var veldig underholdende.
Bare å se henne være morsom med andre.
Det var det beste.
Vi flyttet mye på grunn av min far.
Vi bodde i et stort hus i Detroit en stund.
Det var litt ensomt. Jeg hadde ingen kompiser der.
Jeg var enebarn og ble tatt hånd om av barnepiken.
Noen leketøy.
Se på meg. Gi meg den grønne planeten.
Den er min! Gi meg den! Hjelp!
Kom nå. Pappa kan ikke bære kofferter.
De er tunge.
Jeg gikk på en privatskole for gutter.
Jeg var en så seriøs elev som man kunne være.
Og idrettsutøver.
Skolens motto var: "Mens sana in corpore sano."
Litt som skolen i Dagen er din. Jeg var en som sa "ja".
Den ville mannen, min venn Jonathan Winters.
Faren min så på Tonight Show med Jonathan Winters.
Pappa var snill, men lo sjelden.
Jeg gjorde det som... mange av oss antakeligvis vil gjøre.
Kanskje ikke alle. Jeg må spørre.
Har du noensinne kledd av deg foran en hund?
Pappa lo, og jeg lurte på hvem som fikk ham til å le.
Gjør noe med en pinne. Man kan gi ham hva som helst.
Det var et bra kast, eller hva?
Denne gangen har vi nok fått noe.
Unnskyld, Margaret! Prøv å svømme inn!
Doktor, jeg tuller ikke.
Jeg har sett billene, og dette er et følehorn.
FN...
...anerkjenner nå delegaten fra NASA-land.
- Mr. Williams. - Elmo.
Hva skal du gjøre med pinnen?
Det er mye man kan gjøre med en pinne.
Man kan spille hockey med den.
Jeg har vært målvakt i tre år, men det har ikke påvirket meg.
Den kan være en dirigentpinne.
Sånn, jeg dirigerer hele orkestret. Takk, Madonna, for den fine melodien.
Best at jeg slutter. Det kan vi ikke gjøre.
Det kan være en stokk.
Nancy og jeg er glade for å være her.
Eller så kan man spille Pinocchio. Jeg har fått to Oscar-priser.
Sånne ting, Elmo. Enkle ting.
Vet du hva jeg skal gjøre med pinnen?
- Hva da? - Gi den til deg.
Takk, Mr. Robins.
Mr. Robins?
Nå tar jeg tilbake pinnen, Elmo.
Jeg hadde bare tre replikker!
Da jeg var 16, flyttet vi til San Francisco.
Alt åpnet seg opp. Hele verden ble forandret.
Alt var løssluppent, seksuelt løssluppent.
Fra yin til yang på 24 timer.
Å flytte fra en gutteskole i Detroit-
- til en high school i San Francisco...
Det var utrolig avslappet.
Det var ingen disiplin. Vi hadde gestalthistorie.
"Ser dere Lincoln? Han er bakerst i rommet."
Jeg var med i en parodi om alt som skjedde på skolen.
Jeg imiterte en lærer som var ganske spesiell. Mr. Lavezzo.
Tino Lavezzo og hans dystopiske...
Å spille ut historien ved å utføre slaget ved Hastings.
Vi sto og ropte bak stolene og visste at vi var der.
Det var min første ordentlige opptreden.
Jeg hadde ikke begynt å være åpent morsom på det nivået.
Mennesker drives av samme seksuelle begjær.
Menn har en liten skapning mellom beina-
- som mangler hukommelse og samvittighet.
Dere har ingen kontroll! Den burde være noe eget.
Man burde kunne legge ham fra seg.
Gå tur med ham. Han har jo kuler...
Gjør den til et annet dyr!
Tenk om man kunne by ham på en drink i baren iblant.
En stor bar her oppe og en liten her nede til ham.
Man går inn i baren og drar ham fram.
Han ser opp med øyet sitt og: "Hvordan står det til?"
"Unnskyld for i går. Jeg ble nervøs og skjøt noen varselskudd."
"Hadde du ikke kvalt meg, ville det ha gått bedre."
"Jeg kan ikke gå inn der igjen. Det var skummelt."
"Jeg går ikke inn uten våtdrakt og hjelm."
"Det må du fikse. Jeg går ikke tilbake."
"Glem det jeg sa. Hvem er det der?"
Jeg går ned. Snakk med henne. Ned med periskopet.
Førsteåret på college studerte jeg statsvitenskap.
Det var en mannsskole, og de eneste jentene-
- gikk på en annen skole, de eneste fellestimene var teater.
"Det er der damene er."
Jeg gikk ikke på noen forelesninger i statsvitenskap.
Min far sa: "Jeg betaler ikke for dette."
"Kom hjem og gå på college her i stedet."
Det var sånn jeg begynte på teaterstudiene.
Robin Goodfellow, alltid full av skøyerstreker.
Vi måtte be ham holde munn, slik at vi kunne øve.
Vi skulle lage Troll kan temmes.
En western-versjon, på Edinburgh-festivalen.
Han ble med oss som reserve i siste øyeblikk.
Det var fantastisk, og jeg ble godt kjent med ham.
Vi fikk veldig god kritikk.
Vi fikk priser og spilte for kongelige. Robin hadde store øyne.
For alle sammen, på den tiden...
Vi hadde ingen planer, vi var unge.
Ingenting var nedskrevet, og...
En slik opplevelse får man bare...
...en gang, hvis man har flaks.
Jeg møtte Robin da han kom til New York og Juilliard.
Min venn Mark Rasmussen presenterte oss.
Han utmerket seg som ingen andre.
En skuespiller er en skuespiller. På Juilliard spør folk:
"Hvorfor har dere ingen kurs i skuespill for film eller TV?"
Sånt tøv. En skuespiller er en skuespiller.
John Houseman drev skolen da.
Robin og Chris Reeve kom inn som studenter på tredjeåret.
Christopher var New England-snobb, og Robin en gal hippie.
Den første dagen hadde jeg sandaler og shorts.
Det var tydelig hvor jeg kom fra. "Så interessant."
Det skulle være en utrolig engelsk utdanning i USA.
En helt annen fokus på detaljer. Bevegelser, stemmen, skuespillet.
Man skulle få flere arbeidsverktøy.
Vi hadde ikke mye, men vi brydde oss ikke.
Vi hadde vår kunstform. Vi måtte jobbe hardt.
Det var det vi fokuserte på.
Houseman presset oss heldigvis hardt.
Stunder av "dette er fantastisk" og "hva faen holder jeg på med".
Jeg hadde en sketsj med en lue.
Den satt godt. Men hvis jeg rørte på øyebrynene, gikk den opp.
Houseman lo, og jeg... "Buddha lo!"
Skuespillerutdannelsen hjalp meg mye.
Hallo? Hvem har en sceneidé?
Noen som har nærkontakt.
Ok, nærkontakt av hvilket slag som helst.
Da jeg kom hjem fra Juilliard, -
- begynte jeg med improvisasjon fordi jeg ikke fikk noen jobb.
Du er mamma.
Jeg gjorde komedie basert på forslag. Det var vanedannende.
- Skal vi ta et spill? - Ok, Scrabble.
Vil du være brettet eller brikkene?
- Brettet. - Stopp!
Esmeralda, hvorfor besøker du meg bare på søndager?
Følelsen var utrolig. Nærkontakten til publikum.
- Som sex, uten skam. - Og Gud skapte mennesket.
Jeg føler meg bedre nå.
Så spilte vi på klubber.
Jeg kan ikke sitte. Jeg er for oppspilt.
Jeg har kjørt helt fra Idaho i lastebilen, Mary Beth.
Den er enorm!
Han var bartender på Holy City Zoo.
Han hoppet inn som bartender for å få stå på scenen.
Han hadde fransk aksent og sjekket meg opp. Han var herlig.
Han ba om skyss hjem.
Han snakket fransk, jeg ertet ham og vi kysset hverandre.
Jeg visste at jeg skulle møte ham igjen.
Jeg holdt på å avslutte studiene på Mills College i dans.
Så jeg var fri og forsørget meg som servitrise.
Han så alltid etter en forbindelse.
Hvis han måtte få fram en ny karakter eller aksent, -
-var han helt skamløs.
Amerika, strand- og ball-landet. "Fuck a duck".
Takk. Det var ufint.
Folk elsket noen av karakterene.
En karakter kan være en skuespiller mer enn en komiker.
Jeg drar ikke vitser, jeg bruker karakterene som redskaper.
Jeg snakker sjelden som meg selv.
Jeg var hans private publikum.
Jeg hjalp ham å finslipe materialet.
Et sovjetisk dikt om smerte og lidelse.
Lille fugl i vinduskarmen på brystet var den rød
Langsomt jeg dro vinduet ned og knuste den død
Etter seks måneder i San Francisco-
- var det åpenbart at han utviklet sitt talent-
-og var på vei i en viss retning.
Jeg flyttet fra Indiana og gikk rett til Comedy Store.
Dette likte jeg med California da:
Guvernør Jerry Brown datet Linda Ronstadt.
Sånn skal California være.
Og det var akkurat slik det var.
Det var dynamisk, kreativt og spennende.
Vi var unge, og det var tåpelig og moro.
Det var den beste tiden i mitt liv.
Jeg heter Dave Letterman og kommer fra Indiana.
Noe jeg aldri vil glemme fra oppveksten min, er-
- da pappa ertet meg med drillen. Skjedde det med dere også?
Da vi så Robin på scenen var vi først skeptiske.
Vi gjorde det til et prosjekt å holde et øye med ham.
En rask imitasjon. En spansk flue.
Er det noen spanjoler her i kveld?
Ok, da kan vi ta den.
Ok. Den spanske flua.
Mitt førsteinntrykk av ham var at han kunne fly...
...på grunn av energien. Det var som å se på et eksperiment.
Først en liten tut for meg. Vi er klare.
Alle sammen, fra side til side! Kom igjen!
Dere hadde gjort det hvis jeg var blind.
En av mine første betalte jobber var på Laugh Stop.
Det var åpning. Mikrofonene døde. De sa: "Hva skal vi gjøre?"
Jeg trengte ikke mikrofon. Jeg gikk rundt-
-og snakket høyt, så jeg fikset det.
Jeg ser en søster! Trenger du å bli helbredet?
Du kan gå uten den stolen.
Kjære søster, gi meg hånden din. Jeg håper ikke at du er krøpling.
Jeg kunne bare klamre meg fast til mikrofonen, -
-men han kunne nærmest sveve.
Er du klar til å gå for Jesus?
Herregud! Ja!
Vi visste at uansett hva det var Robin gjorde, -
- kunne ikke vi komme i nærheten av det.
Vi var redde for at...
...vi kanskje hadde kommet på feil tidspunkt, -
- da alt ble forandret, og alt vi hadde var små, dumme vitser.
Kom inn i hodet mitt og se en komiker spise den store.
Ikke vær redde.
Kom inn.
Innled AMRAC åpningssekvens nå.
Hyggelig å være her.
Lett publikum, gå videre til rutine 1B, fas inn rutinen.
Adekvat respons 1B, AMRAC C og sekvens A.
Hva med den meksikaneren?
Mayday! Mayday! Mayday!
Alle systemer overbelastet, alt er tillatt, respons 1B.
Send inn klovnene.
De kjøper ikke dritten. Karrieren er over.
Alle systemer overbelastet. Ego-sjekk, alt svikter.
AMRAC! Kall inn det ubevisste. Mayday, mayday!
Dra til helvete! Hva vil dere ha av meg?
God kveld. Folk lurer på om komedie er like gøy som jeg påstår.
- Jeg lurer på... - Er det vidvinkel?
Zoom ut.
Folk lurer på om komedie og TV kan være...
Dette går ikke.
Å skrive for Robin er som å være reserve for Barry Bonds.
Man trengs ikke unntatt under spesielle omstendigheter.
Det var interessant å se hvordan han bygde det opp.
Han tenkte lynraskt.
Men alt kom ikke den kvelden, det var arbeid og forberedelser.
Det lå en analytisk prosess bak det hele.
Det tok nok lenger tid å forklare det for meg enn å komme på det.
Unnskyld! Vi vil kjøpe høyre fordekk.
Unnskyld. Vi utfører et eksperiment-
- om ulykker på motorveier forårsaket av distraksjoner.
Han pleide å presentere meg som sin beste venn.
Og jeg hadde ikke kjent ham så lenge.
Jeg tror han trengte en bestevenn.
Frue, jeg ber deg!
Var du redd for å bli forlatt tidlig i livet?
Alle barn er redde for det.
Det styrer hvordan man håndterer livet.
Mine studenter vet at han var broren min.
Jeg skjuler det ikke, men roper det heller ikke ut.
Robin og jeg delte mamma.
Jeg var mors sønn fra det første ekteskapet.
Like etter fødselen ble jeg sendt til foreldrene hennes i sørstatene.
Mine besteforeldre, som hadde tatt hånd om meg som sin egen, -
- sa at jeg hadde en familie til, en bror som jeg ikke visste om.
Da vi møttes, var vi fremmede.
Han var åtte.
Han visste nok ikke hva han skulle mene om meg.
Han viste meg alle lekesoldatene sine og sånt.
Robin kjente nok allerede til Todd.
Hva er din relasjon til Robin Williams?
Jeg var gift med Robins bror, Todd, i nesten 30 år.
Todds mor hadde vært gift med Robins far i et par år.
Todd var liten da de skilte seg.
Mac og Robin hadde samme mor, men ulike fedre.
Todd og Robin hadde samme far og ulike mødre.
Alle tre hadde visse ting felles. De var glade for å være i slekt.
Vi var tre brødre, men alle vokste opp som enebarn.
Jeg tror ikke at noen av oss hadde blitt som vi ble...
...hvis vi hadde vokst opp sammen.
Når man er mye alene under oppveksten, -
- kan man enten bli gal eller ha en humoristisk innstilling til det.
Når man går på skolen og ikke har så mange venner, -
-er det en måte for å omgå det.
Det finnes en bakside, den depressive siden av personligheten.
Det finnes et innslag av det i familien vår.
Min mor gjorde sprø ting som å klippe over en gummistrikk, -
- stappe den i nesa under middagen og...
Pappa sa: "Artig, Laurie."
Vil du gjøre det nå, mamma! Å, nei!
Vi gjorde faren din flau. Jeg gjorde det i årevis.
Du gjorde sånn ved middagen. Det likte han ikke.
- Han tar ikke lett på... - Og prompeputene...
Husker du dem? Vi har hatt dem i 50 år, og de er fortsatt gøyale.
Intet slår en prompepute ved pressekonferansen, Mr. Reagan.
Hell litt vann i dem også.
Det høres ikke bare, det blir flekker også.
Det er morsomt.
Jeg håper at Robin hadde en lykkelig barndom. Man vet aldri.
Han var isolert, så han måtte underholde seg selv.
Jeg vet ikke når jeg møtte Robin, men plutselig bodde han hos meg.
Han hadde en leilighet, men jeg var aldri der. Han bodde hos meg.
Robin gikk etter meg. Jeg har aldri opplevd noe lignende.
Han lot meg ikke være. Jeg tenkte: "Ok, dette blir moro."
Han var ikke spesielt snakkesalig.
På dagtid ville man ikke tro hvordan han ble om kvelden.
Her er Hormonbluesen.
Ja!
Gikk og la meg
Med hår på mitt bryst
Jeg våknet i morges
Med et par flotte pupper, du vet jeg
Forandres
Jeg visste at Robin traff andre, men det plaget meg ikke.
Men komikerne var så omtenksomme og sa:
"Han har ei jente i San Francisco." Jeg sa: "Jeg skal spørre."
Så jeg sa: "Har du en kjæreste i San Francisco?" "Nei."
Jeg sa: "Ikke lyv. Jeg hater løgner, og det gjør ingenting."
En kveld var vi på Improv, -
- og Jay sa: "Robin, vær ærlig mot Elayne."
"Si ifra om du har en annen kjæreste."
Han sa: "Jeg søker bare litt balanse."
"Jeg prøver bare å få litt balanse."
Jay Leno sa: "Ja, men du bruker pikken som støttespiller."
Da vi hadde slått opp, giftet han seg med kjæresten.
Vi falt for hverandre igjen. Vi var et bra team.
Det var som et eventyr.
Så forandret alt seg.
Jeg elsket Happy Days og Fonzie. I 1977...
Jeg var åtte år. Da kom Star Wars.
Da sluttet jeg å se på Happy Days
Pappa spurte hvorfor, og jeg sa: "Det er ingen romvesener der."
Han gikk til forfatterne av Happy Days-
-og sa: "Scotty vil ha en rommann."
De himlet med øynene. "For en god idé!"
Tanten min Ronnie, som ordnet rollebesetningen, -
- fortalte om en komiker som opptrådte på et gatehjørne-
-med en hatt som folk la penger i.
Pappa sa: "Skal jeg ansette en fyr som står på et hjørne med en hatt"-
- "til den mest populære TV-serien?"
"Skal jeg la en fyr som står på fortauet med en hatt være med?"
Ronnie sa: "Hatten er ganske full."
Bruker du den for å skremme folk?
Nei, jeg slipper å bli våt når det regner.
Er du Richie Cunningham?
- Ja, det er jeg. - Er dette ditt hus?
- Hvem er du? - Mork fra Ork. Qué pasa?
Episoden fikk stående applaus av publikum.
Alle 300 reiste seg opp og klappet for Robin.
ABC har en avtale med Paramount som de må holde.
Om en serie flopper, -
- må de sende noe annet fra Paramount.
Ingen pilotepisode. Så de var på jakt etter noe.
Vi har en karakter, Mork, som funket bra.
Og Pam har spilt nonne i en serie.
Som het søster Terri-
- og hadde vært gjengleder. Hun snakket sånn.
Hun var litt hard, men hun var nonne. Og det var forferdelig.
Pappa tok scener med Pam Dawber fra pilotepisoden, -
- i nonnedrakt, og klippet dem sammen med Robin i Happy Days.
Det ble pilotepisoden. Den kostet 63 dollar.
De sa: "Ok, send det."
De trodde ikke at den hadde noen sjanse.
De annonserte det og sa: "ABC presenterer"-
- "Mork & Mindy med Robin Williams og Pam Dawber."
"Rommann bor med kjæresten i leiligheten."
Jeg sa: "Herregud! Det virker forferdelig!"
"Hvem er denne Robin Williams?"
Robins manager ringte Robin.
Han sa: "Vi har 22 garanterte episoder."
"Du får 1500 dollar i uka."
Robin sa: "Jøss!"
Så sa Buddy: "Nei, jeg mener 15 000."
Robin var fornøyd med 1500. Han hadde aldri tjent så mye penger.
Nanu nanu.
Shazbot!
Robin var litt nervøs. Ville all energien komme til syne?
Ville det fungere på en liten skjerm?
Nekrotoner! Advarsel! Mayday! Mayday!
Kode rød! Inn i bunkeren!
På med dem! Vi skal til Missouri!
Han løp rundt på settet. Han fant stadig på noe sprøtt.
Og kameragutta...
Han gjorde noe bra, og pappa sa: "Fikk dere med det?"
Kameramannen sa: "Han var ikke her."
"Dere må fange dette. Han er et geni."
Kameramannen sa: "Er han et geni, kan han være på rett sted."
Pappa sa: "Vi må løse dette."
Komiseriene hadde alltid hatt tre kameraer.
Han tok inn et fjerde kamera, et håndholdt kamera, -
-som skulle følge Robin.
Så ble det standard. Nå har alle situasjonskomedier fire kameraer.
Alt er ikke som det virker på jorda.
Hva er det...
Du har manuset i hånden og ødelegger det?
Innspillingene av Mork & Mindy ble populære.
Det var en tretimers maraton med Robin Williams.
- Litt iguankjøtt? - Nei, drittsekk.
En selvhjelpskurs. "Evelyn Woods hurtigorgasme."
"Har du lest dette nå, har det gått for deg."
- Hvorfor ler du? - Du skulle si: "For en drittsekk."
Nei.
Jeg lot deg si det.
Robin gjorde kometkarriere. Han var hetest i byen.
- Hva enn du ønsker, monsieur. - Ikke akkurat nå.
Så mange replikker i hodet mitt. Jeg vet ikke hvem jeg er!
Se! Og...
Plutselig fikk han masse oppmerksomhet.
Han tjente penger og gjorde hva han ville.
- Tagning. - Jeg har...
- Unnskyld, jeg... - Nå skjer det.
Snakk om undertekst.
Vent... 4,5 på Richters skala.
Hei, Mr. Houseman. Juilliard lønte seg virkelig.
Vi ses til uka. Bank, bank.
- Hvem der? - Dra.
- Dra hvem da? - Dra Til Helvete. God natt.
Jeg så ham første gang i 1980.
Han kom opp på scenen og herjet noe voldsomt.
Jeg har aldri sett noe lignende. Han dominerte stedet fullstendig.
Han fikk dem til å le og le.
Han hadde en iherdig plageånd.
Han fikk hele publikum til å be for lille Timmy bakerst.
Om at han skulle dø. Det var bare så morsomt.
Hele publikum ba for at plageånden bakerst skulle dø.
- Ikke rør pølsa. - Nei, sir.
Du er voksen, Howard. Du kan si "penis".
Jeg gikk fra showet til Comedy Store og så Improv.
Han gjorde fem, seks forestillinger hver kveld.
Og nå et ekko fra New York.
Hallo! Hold kjeft, for faen!
Vi bare lekte.
Vi var mye ute.
Det var flott i Hollywood.
Stjernen fra populære Mork & Mindy.
Velkommen, Robin Williams!
Mamma! Jeg er på TV!
Til mine venner i San Francisco: Hvordan har dere det?
Han begynte å omgås med store stjerner.
De Niro og Belushi.
Og de var imponerte av å omgås med ham.
En vill natt tok han meg til en rekke klubber.
Han tok tak i meg og sa: "Kom, vi drar hitover."
Under seriens andre år...
...tok Robin dop.
Det var en del av den tiden. Det var overalt.
Noen klubber betalte til og med i hvitt eller grønt.
Man var på klubben og havnet hos en kokainlanger i The Hills.
Hvis man var kjent, fikk man det av alle.
"Kom hit, ta dette."
Det ringte, og noen sa: "Robin har forlatt bilen sin."
"Den ble funnet på Sunset."
Jeg klatret ut gjennom et badevindu på Imperial Gardens, -
- for Robin var der med folk som han ikke ville bli sett med.
Nei! Alle jeg noensinne har kjent!
Det er folk her jeg har ligget med to ganger.
Etter et show valgte han iblant ut en pen jente blant publikum-
- og gikk, og kjæresten hennes sa: "Jeg antar at hun er borte."
Han elsket kvinner.
Jeg forsto det, og jeg ville at han skulle få dette.
Men jeg ville også at han skulle komme hjem.
Etter en festkveld skjedde det ofte at vi ikke fant ham.
Han kom inn og virket utkjørt for han var ute til tre eller fire.
Du har hatt hele uka på deg.
Så ynkelig han ser ut.
Fordi jeg føler meg elendig!
Jeg ser egentlig ikke på deg, men gjennom hjernen min.
"Det må komme en replikk til! Noen der inne, send ut en replikk!"
Han drakk og tok kokain.
Som om han hoppet inn i en gigantisk kake.
Den beste kaken man kan tenke seg. Han fikk spise så mye han ville.
Og det var det han gjorde.
Kokain er Guds måte å si: "Du tjener for mye penger."
Han ble virkelig hekta.
Jeg ble med ham til ulike steder, -
- og han var morsom, så gikk vi videre.
Det er ikke noe morsomt dop. Man vil bare ha mer og mer.
Det gjør en ikke morsom.
Det var interessant at han ble mindre morsom utover kvelden.
Er du redd eller engstelig for å være med i en film?
Ja, det er skummelt, for man kan gjøre en tabbe...
Alt går bra, og alle spanderer frokost, lunsj og middag.
Men lager man en dårlig film, så: "Unnskyld, vent litt."
Klar! Tagning!
Hva er jeg?
Jeg er ingen "fysikolog", men vet hva som gjelder.
Hva er jeg? Jeg er Skipper'n.
Jeg er den jeg er, den jeg er, den jeg er, det er alt som jeg er
For jeg er den jeg er
Jeg viste den uredigerte filmen for manageren min.
Han sa: "Robin, kan du åpne det andre øyet?"
"Charlie, han har bare ett øye. Det er Skipper'n."
Da jeg gikk ut etter filmen, -
- så fotografene at alle virket litt forvirret.
En sa til meg: "Velkommen til showbusiness."
Illusjonen om å bli filmstjerne forsvant temmelig raskt.
Mork & Mindy var nesten slutt. Han kom til jobben og sa:
"Jeg skulle treffe De Niro på Chateau i går."
"Men De Niro hadde jenter på rommet og slapp meg ikke inn."
"Så jeg gikk til Belushis bungalow isteden."
"Men han var så ruset at han knapt kunne stå oppreist."
Rett før middagspausen kom produsentene og sa: "Pam..."
"John Belushi tok en overdose i går kveld." "Hva?"
John Belushi døde i dag 33 år gammel.
Han var en komedieskuespiller, mest kjent for Deltagjengen-
- og sine år i TV-programmet Saturday Night Live.
Belushi døde i en bungalow på Chateau Marmont Hotel i Hollywood.
Jeg sa: "Jeg har noe grusomt å fortelle."
"John Belushi er død. Han tok en overdose."
Han sa: "Jeg var med ham i går!"
Jeg sa: "Jeg vet det." "Jeg var med ham i går!"
Jeg sa: "Jeg vet at du var det."
Så gikk vi mot husvognene våre sammen...
Akkurat før han gikk inn, sa jeg... Nå begynner jeg å gråte.
"Hvis dette skjer deg, kommer jeg til å finne deg og drepe deg først."
Han sa: "Dawbs, det kommer aldri til å skje med meg."
Granskningen av komikeren John Belushis dødsfall er i gang.
Komikeren Robin Williams var hovedvitne.
Williams var en av tre som traff Belushi kvelden han døde.
Advokatene sa at Williams medvirket i granskningen-
-og ikke måtte stevnes for å vitne.
Fyren kunne gjøre hva som helst.
Og han er borte. Det fikk meg rusfri.
Det var da Robin sluttet.
Han ga seg for en stund og ble rusfri.
Unnskyld, kan du være stille? Du skremmer bort fluene.
Jeg regisserte ham en gang, i Frog Prince. Han var kledd som frosk.
Han hadde nettopp lest i avisen at Mork & Mindy skulle legges ned.
Han samlet en folkemasse rundt seg og raste over ABC-
- og hvor forferdelige alle som jobbet der var.
"De kan dra til helvete!" Innenfra froskehodet.
Innenfra det gigantiske froskehodet. Det var smertefullt.
Det var liksom... "Faen, det er over."
"Hva skal du gjøre nå?"
Det var skremmende.
Hollywood spiste oss opp.
Robin og jeg bestemte oss for å flytte til Nord-California.
Vi ville bare være sammen uten alle forstyrrelsene.
Tanken er at jeg ikke må bo...
Jeg føler meg ikke bra i Los Angeles.
Vi ville ha barn og et liv sammen.
Flink gutt. Zachary!
I dag skal han døpes.
Christopher Reeve er gudfar.
Valerie og Robin Williams er de stolte foreldrene.
- Skal vi ta den øverste knappen? - Skal denne være på?
- Superbabyen! - Han kan fly inn til dåpen.
Nei, han får ikke fly!
Vi har samlet oss her for å takke Gud for deg.
Hva er deres innerste ønsker? Hva vil dere dele?
Det inngår i pakken.
Man må forberede seg når man får barn.
Man får denne følelsen av... "Ok..."
Det var en stund siden serien ble lagt ned.
Det er så vanskelig.
Jeg sa opp. Jeg ville ikke tjene så mye penger uten grunn.
Man våkner når man innser at om seks år må man si:
"Pappa vet ikke helt hva han jobber med."
"Hva vil du ha i bursdagsgave?" "En fullmakt!"
Standupen var en overlevelsesmekanisme.
For meg er det en glede.
Det er det jeg må gjøre, få den kontakten.
For millioner av år siden så noen i grotten:
"To steiner, minst."
Noen sto foran leirbålet og...
"Hvor mange neandertalere kreves det for å tenne et bål?"
"Ingen! De vet ikke hvordan man gjør det!"
Fyren med den store steinen: "Nå er det kjørt for meg."
Å snakke om livet sitt, dop, nyheter, uten at kanalsjefen sier:
"Vi liker noe av dette, men... kan du tone det ned litt?"
Tror dere at Gud ruser seg?
Hvis man ser på et nebbdyr, så kan man tro det.
Gud sitter der oppe i himmelen og tenker:
"Ok, vi tar en bever..."
"Og vi setter på et andenebb!"
"Hva skal dere gjøre med det? Jeg er Gud!"
"Det er et pattedyr... men det legger egg."
"Hva i helvete?" "Du, Darwin..."
Robin elsket å jobbe. Han turnerte over hele landet.
Og lagde filmer.
Iblant ble vi med på filminnspillinger.
Men som regel kom han tilbake til ranchen og var med oss.
Han var stille, veldig stille.
Da han var hjemme, skrudde han av og ladet om.
Jeg skulle ta hånd om hjemmet og min sønn.
Men jeg hadde ingen ordenssans og ante ikke hvordan man gjorde det.
Så jeg intervjuet Marsha, som dagmamma.
Hun var veldig organisert og tok godt hånd om Zachary.
Hun var organisert på en måte som vi ikke var.
Det var fint med orden. Det funket.
Robins managere tok hånd om ham nå.
Jeg var ikke innblandet i arbeidet hans lenger, -
-og han var mer borte på jobb.
Newsweek ville at jeg skulle skrive om Robin.
Jeg skulle bli med Robin Williams i en måned.
Han var på turné og jobbet med materialet.
Vi reiste i skranglete små fly.
Han fikk ingen førsteklasses behandling.
Han ventet på flyplassen som alle andre.
Han var alltid høflig og snakket med folk.
Det var utrolig at jeg fikk betalt for å omgås med ham.
Før forestillingen gikk han inn i garderoben og forberedte seg.
Robin stod der og kikket ned-
-med armene hengende, helt stille.
Første gang jeg så det trodde jeg at han hadde sovnet.
Jeg gikk nesten fram og vekket ham.
Han var så rolig, zen-liknende.
Mine damer og herrer, Robin Williams!
Kom igjen! Nå kjører vi!
Så var det som om han ble skutt ut av en rakett.
Han la så mye energi i forestillingen.
Da han gikk av scenen, dryppet svetten av ham.
Han var utmattet, mentalt, fysisk og følelsesmessig.
Han ga alt på scenen.
Da vi sjekket inn på hotellet, var han full av energi igjen.
Han ville ikke sove, og det var midnatt.
Så vi gikk ut.
Og dagen derpå var det samme sak igjen.
Man får et kick når man finner noe nytt og spontant.
Hjernen belønner en med endorfiner som sier:
"Gjør det igjen, så blir du høy en gang til."
Artikkelen kom ut og solgte bra.
Så ringte han og sa at han var på Metropolitan.
Han skulle gå ut på den scenen, i det miljøet, -
- foran 3800 personer og få dem til å le i 90 minutter.
Som å være gladiator.
Hva faen gjør jeg her? Dette er utrolig.
Jeg er livredd. Jeg må si det.
Hvordan kommer man til Metropolitan? Penger. Massevis av penger.
Lurer på om Pavarotti står på Improv: "To jøder går inn på en bar..."
"Ja!"
Vi hadde gjort 20 eller 30 forestillinger.
I seks eller åtte måneder. Vi hadde jobbet mye med dette.
I forestillingen på Metropolitan-
- var det 25 % som jeg aldri hadde hørt før.
Hele landet er spent. Hvorfor er politiet spent? Fordi vi er det.
Vi er bevæpnet, og de er bevæpnet.
I California har alle skytevåpen.
Selv damer som bare har 22-kalibere.
"Jeg tok tåregassen for å være munnspray."
"Så var den dagen ødelagt."
Det har gått så langt at: "Elskede, jeg er hjemme!" "Stå stille!"
"Jeg har deg, pappa!" "Ikke skyt, gutt!"
Det er Familiefeiden-spillet!
Enkelte går ikke opp på scenen til Comedy Store-
- hvis de ikke har skrevet ut sine åtte minutter.
Robin holdt på i to timer.
En atombombe er mannens måte å si: "Jeg skal ødelegge verden!"
En kvinne ville aldri lage en bombe som dreper en.
De lager en bombe som man føler seg dårlig av en stund.
Det ville vært noe helt annet.
Det er derfor vi burde ha en kvinnelig president.
Det blir en flott tid.
Ingen krig, bare intense forhandlinger hver 28. dag.
Det ville vært fint.
Dette er Carlos, som var min reserve i flere år.
- Vi er sånn. - Ja. Hvem er jeg?
Jeg elsker det du står for, også når du sitter.
Robin og jeg gjorde opptredener på Catch.
Han hadde leid et hus.
Jeg kjente ham ikke så godt, men ville bli kjent med ham.
Han sa: "Jeg skal hjem. Vil du bli med?"
"Ja visst," sa jeg. Så jeg ble med ham.
Og Zach hylte som en galning.
Robin forsøkte... Jeg sa: "Får jeg?"
Jeg klappet litt med pekefingeren på hodet til babyen.
Zach begynte å roe seg ned. Han sovnet i armene mine.
Jeg ga ham tilbake til Robin.
Han så på meg som om jeg var et geni.
Det var første gang vi koblet på en måte som ikke handlet om komikk.
Det handlet om å være far og venn.
Det var... Jeg husker det godt.
Alle ville ha noe av ham.
Jeg hadde ingen agenda. Jeg bare likte ham.
Her er Robin. Han er vant til dette. Ingen fare.
Litt merkelig. Følg meg.
På slutten av Playboy-intervjuet snakket du om fremtiden.
"Jeg vil bo sammen med Valerie på ranchen vår i Napa."
Du var ikke spesielt synsk.
Det gikk i stykker igjen. Det var ikke sterkt nok.
Jeg hadde reiselyst, og hun også.
Robin og jeg hadde glidd fra hverandre.
Jeg ville bli fri. Jeg ville ikke leve det livet mer.
Jeg ville ha Robin og all moroa vi hadde hatt.
Så ble det til en industri.
Jeg ble en stadig mindre del av det.
Robin ville gå videre i karrieren, og jeg ønsket det for ham.
Jeg ville ikke stå i veien.
Så vi slapp taket på hverandre.
- Det sørgeligste i verden er livet. - Det vet jeg alt om.
Iblant er det så ille at jeg ikke tror at jeg klarer det.
Har jeg fortalt at jeg har et barn?
Jeg var sammen med ei jente. Hun ble gravid og dro til Alabama.
Thomas Ava Witherspoon, fem år gammel.
- Fantastisk. - Jeg vil bare gråte.
Hvorfor gråter du ikke?
- Det er sunt. - Jeg trenger ikke å gråte.
Lionel, Lionel.
Jeg har en hel familie jeg aldri vil få se igjen.
I motsetning til hva avisene skrev, var Robins og mitt ekteskap over.
Så innledet Robin og Marsha et forhold.
Det om at han rømte med barnepiken...
Alle ble revet med av saken.
Siden jeg ikke sa imot, for jeg snakker ikke med pressen...
...fikk de mye dritt for det, og det beklager jeg.
Det var leit for Marsha at hun måtte innlede sitt eventyr med Robin-
-på en så utrivelig måte.
Det var et år etter separasjonen.
Hun tok hånd om Zach en kort tid, så ble hun assistenten min.
Hun hjalp meg med å skrive materiale da jeg var på turné.
Jeg begynte å få orden på livet mitt og forelsket meg i Marsha.
Jeg tenkte: "Jeg trenger ikke å leve et vilt liv."
Hun reddet livet mitt, hun ødela det ikke.
Hun er veldig ærlig om alt.
Når det gjelder jobben og livet.
Hvis jeg ble litt sånn, sa hun: "Skjerp deg."
Ble jeg usikker, sa hun: "Slutt, du er flink."
Hun har føttene på jorda.
En som var veldig barnslig på mange måter-
- var flott å ha som far da man var liten.
Han fylte hagen med leker.
Pappa var ikke redd for å ta tak-
- og leke med barna, men på deres betingelser.
B28, tagning to. Kamera A og B.
Tagning!
God morgen, Vietnam!
Dette er ingen øvelse, det er rock n' roll!
På tide å rocke fra deltaet til DMZ!
Er det som en Elvis Presley-film? Viva Da Nang.
Da Nang meg, ta et tau og heng meg!
Er det for tidlig å være så høylytt? For sent.
På den tiden var TV og film to ulike verdener.
Det var sjelden TV-folkene lagde film og motsatt.
Good Morning, Vietnam var den første kommersielle hiten, -
- og den etablerte Robin som skuespiller.
Plutselig ble han filmstjerne.
Jeg husker ikke når jeg traff ham.
Vi hadde møttes, men ble kjent under Waiting for Godot.
Han var usikker, og jeg sa:
"Hvis vi gjør Waiting for Godot, hvem kan kritisere oss?"
Hvilke komikere gjør Waiting for Godot?
- Tulling! - Skadedyr!
Misfoster!
- Lus! - Kloakkrotte!
- Adjunkt! - Idiot!
Kritiker!
Han lærte meg om fysisk komedie og timing.
I mine forestillinger har jeg ingen timing.
Hans greie er pausens komikk, det å holde igjen.
Didi! Didi!
Di di, di di, di di, di di.
Didi!
Det er teater.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Forskjellen er åpenbar for meg.
Dette teaterstykket er et av 1900-tallets mest slående.
- Det hjelper. - Bortsett fra Cruel Shoes.
Tidenes nest mest slående stykke.
Man kan gjøre noe nytt hver kveld, men likevel er det likt.
Man kan gå dypere og finne noe nytt.
Man kan forandre seg. Det er utrolig.
Jeg forsto det med det samme, og det har ikke forandret seg.
Din tur.
Tror du at Gud ser meg?
Du må lukke øynene.
Gud, ha barmhjertighet!
- Og meg? - Meg! Barmhjertighet med meg!
Hans karakter var interessant nok... såret.
Han spilte den veldig sårbar, som han nok var i livet også.
På scenen var han mesteren som hadde kontroll, var morsom-
-og kvikk.
I livet stod han ikke på scenen lenger.
Jeg følte bare litt...
Han var veldig komfortabel på scenen og mindre komfortabel utenfor scenen.
Han prøvde alltid å være samlet.
Det var en tid da jeg tror at han var... rusfri.
Og det var veldig vanskelig... å være rusfri.
Det var tungt.
Jeg mener ikke at han fikk tilbakefall, eller noe.
Men han måtte virkelig konsentrere seg om det.
Sånn blir man en tidligere alkoholiker.
Et glass Perrier, og man sier: "Jeg føler meg så mye bedre."
"Jeg føler meg virkelig sunn nå!"
"Ta en drink, jeg vil bare skade katten."
Helvete heller...
Kjenner du noen som tenker raskere enn deg?
Ja, jeg har begynt å treffe dem.
Som Oliver Sacks i Oppvåkningen.
Han er så medfølende, å behandle hjernen som et subjekt...
At hjernen kan være en ting og noe helt annet samtidig.
Dette, da?
Hva for noe? Det er stroboskopien.
Du tar feil.
Alt dette er stroboskopien. Dette er når jeg sier navnet hans.
Unnskyld meg.
Oliver tenker på nivåer jeg aldri har drømt om.
Han presenterte en fyr med Tourettes syndrom som påvirket deg.
Absolutt.
Jeg begynte å ta, ta, ta på ting.
En sykdom som får en til å gjøre ting man ikke kan kontrollere.
Samtidig får man en utrolig mental akselerasjon-
- som gjør at man tenker raskere enn andre.
Prisen man betaler, er at man ikke kan styre det.
Menneskehjernens kompleksitet og uforutsigbarhet. Det lærte Shane meg.
Hjernen er én ting, men så finnes det noe guddommelig, bevisstheten.
Det finnes en guddommelig gnist inni en.
Det som er sjelen.
Det er spennende.
Å utforske kreativiteten for enhver pris.
Det er det vi gjør som kunstnere, komiker, forfattere, skuespillere.
Man kommer til å se over kanten, og iblant gå over den.
Så kommer man tilbake, forhåpentligvis.
Perry! Hva ser du på?
Hjelp! Stopp!
Robin kunne aldri slippe en rolle. Han ble den rollen han spilte.
Den ble nok en del av personligheten hans.
Kom nå!
Helsike!
Når jeg ser noen på gata som brøler til verden, -
- setter jeg dem ikke i kategorien "gal".
De lider av noe spesifikt.
Og de har et liv, en fortid og en nåtid.
Det gir en et annet perspektiv.
Bli med på en unik komedieforestilling.
- Noen av dagens... - ...gårsdagens...
- ...og morgendagens... - ...morsomste stjerner møtes.
Vi tre gjorde veldedighetsforestillinger-
- for å få inn penger til sykepleie for hjemløse i USA.
Vi er glade for å være her.
Det var en måte for morsomme mennesker-
- å ikke bare være artige, men også medfølende.
Grunnen til at jeg ikke stiller opp i presidentvalget, er-
- at ingen kvinne vil si at hun har hatt sex med meg.
Jeg vil intervjues på CNN, -
- se inn i kameraet og si: "Kom igjen, Susan! Vi knullet jo!"
Det kom fantastiske mennesker-
- som samlet inn mye penger og forandret verden med humor.
Ja, Gud gjorde babyer søte slik at man ikke skal spise dem opp.
Hvor mange ville dere la drite på dere, -
- pisse på dere og holde dere våkne hele natta?
De våkner klokka fem, og jeg vet ikke hvilket dop de tar.
Et slags Fisher Price-kokain...
Gode mennesker gjør en bedre.
Man kom over at det var Robin og gjorde det man måtte gjøre.
Man ville henge med.
Det var liksom... "Jeg vil ikke bli hengende etter."
"Jeg vil stå her ved siden av deg."
Man ville spille og henge med.
Men alvorlig talt... Debbie Moore.
De store vitsene har begynt. Det er en penisgreie.
- Har dere tenkt på det? - Vent, la den prate litt.
- Få den vekk! - Nei!
- Vet du, Whoopi... - Ja?
Hyggelig å se deg, Whoopi.
Du så ikke at leppene mine bevegde seg, hva?
Jeg har noe jeg må tilstå, Whoopi.
Jeg også.
Jeg er ikke som jeg virker. Jeg er jøde.
Og jeg skal fortelle deg en ting til.
Er det bare jeg eller er det kaldt her?
Så beleilig.
Det var ikke slik at jeg kom ut og... "Så, hvordan står det til?"
Hei! Hvordan står det til?
Vi overleverer til dine hender din tjener Ronald Wilson Reagan.
Jeg ser på Ronald Reagans begravelse, og telefonen ringer.
Jeg sier: "Hallo?" "Bill? Hei, det er Ron Reagan."
"Ok, for et sammentreff. Jeg ser på begravelsen din."
"Jeg vil bare si at jeg er i himmelen nå og har fest."
"Jaså? Hvordan går det i himmelen?"
"Det er mye varmere enn jeg trodde."
"Jaså?"
"Kanskje du ikke er i himmelen, men på det andre stedet."
"Det kan forklare hvorfor jeg er i en badestamp med Nixon,"-
- "og pungen hans ligger på nesen min."
Da telefonen ringte, og jeg så retningsnummeret 415,-
-visste jeg at det var ham.
Da visste jeg at det skulle bli gøy.
Søndag 13.21.
Idet vennskapet vokste, trengte vi hverandre mer.
Jeg gjør det enkelt. Ingen utbrodering, bare... Helvete!
Skal vi snakke om der hun går vekk og...
"Jeg skal ikke gjøre dette. Hvordan kan du gjøre det?"
"Din lunefulle skapning."
- Så går du inn på at hun spiller? - Hun spiller!
Jeg har bestemt meg for mitt siste ønske.
Skulle ønske at prinsesse Jasmine forelsker seg i meg.
Det er noen tillegg i kontrakten...
Ikke si meg imot, din store blå pøbel!
Du skal gjøre som jeg befaler!
Jeg kan ikke gjøre som du sier. Det inngår ikke i min programmering.
Kom igjen! Vi må ta slangen.
Jeg har sponset kampen. Den blir bra.
Så fryktelig. En gutt mot en enorm slange.
Han tok en tanke og improviserte.
Det kunne være i en middag eller for 2000 personer.
Det er samme type improvisasjon.
Tagning!
Når gikk han bort?
For åtte år siden, kjære. I november.
Hva skjedde?
Han var ganske glad i å drikke.
Det drepte ham.
- Så han var alkoholiker. - Nei, kjære.
Han skulle til puben for å ta et glass.
Noen hadde sølt øl, så han skled og brakk nakken.
Han var på vei til puben da ølbilen kjørte over en fartshump, -
-og seks tønner falt av.
Han drakk opp de første tre, men de siste tok rotta på ham.
Han ble påkjørt av en Budweiserbil. På hans første tur til USA.
Denne ølen er til deg.
Så det var bokstavelig talt alkoholen som drepte ham.
Ta deg sammen, din drittsekk!
Unnskyld.
Selv Sammy oss sier: "Kom igjen!"
"Her står jeg og råtner."
Kutt! Hva skjedde?
Jeg venter!
Han trengte et publikum. Han var fryktelig morsom, -
- men det var et behov for ham å kommunisere og være morsom.
Han ga en detaljert og fokusert opptreden.
Men så fort man sa "kutt", var han den samme gale Robin Williams igjen.
Hei. Sy Parrish, fotofyren.
Harddisken krangler.
Det er ikke min avdeling, men... du er Will Yorkin!
Suget etter å være morsom og få folk til å le-
- var så naturlig for ham, nesten som å puste.
Fikk han ikke utløp for det, -
- ville det ha påvirket opptredenen hans negativt.
Det er virkelig deg!
Ikke ofte jeg ser deg her. Hei.
Så jeg lot ham holde på, så lenge det fantes rimelig med tid.
Så han skulle få utløp for det.
Da han fikk folk til å le, -
- var det som om han ble høy, en rus, eller noe.
Hvis han var veldig morsom ett sekund før tagningen, -
-roet han seg, og jeg sa "tagning".
Da var det som om han strålte.
Selv om han spilte en seriøs scene.
Det ga framføringen en merkelig glans.
Unnskyld, jeg lurer på om denne funker med min Mac.
Beklager, det er ikke min avdeling.
Du er Will Yorkin.
Robin var bare...
Han var den han var med ville at han skulle være.
Han fungerte ikke som vanlige mennesker.
Han var veldig sårbar.
Han holdt mye inni seg.
Han kjente alt.
Han trengte ekstraklemmen som man bare kan få av fremmede.
Det er noe veldig kraftfullt for mange komikere.
Latteren er et narkotikum.
Aksepten...
...spenningen er vanskelig å erstatte med noe annet.
- Hvorfor skal jeg alltid være hard? - Ro deg ned!
Du bruker for mye tid med firmaklonene du hatet.
Jeg bruker for mye tid med deg, Daniel! Det er slutt!
Vi har problemer, som alle andre, men vi kan løse dem.
Det har vi prøvd å gjøre i 14 år.
Vær så snill. Hør her. Kanskje vi trenger litt hjelp.
Vi kan gå til en familieterapeut.
Vi har ikke noe felles.
Jo da. Vi elsker hverandre.
Kom igjen, Miranda.
Vi elsker hverandre.
Jeg kan ikke skuespillerkunstens hemmeligheter.
Det er et slags zen-konsept der man innser-
- at det man tror er skuespill ikke er det og slutter.
Man bare slapper av og lytter.
Vær i scenen, ikke tenk på å finne på noe gøy eller å "spille".
Går man ikke i veien for seg selv, så er man interessant.
Folk vil registrere ens tanker.
De vil forstå, for ansiktet ditt er tilgjengelig.
Da er man i karakteren, og publikum blir med.
Det viktigste er at publikum blir med karakteren hele veien.
Ikke gjør noe.
Og du vil bli overrasket over hvor mye du gjør.
Ikke gjør noe. Bare snakk.
Min kone pleide å fise da hun ble nervøs.
Hun hadde mange særegenheter.
Hun pleide å fise i søvne.
Unnskyld at jeg fortalte det.
Hun har vært død i to år, og det er det jeg husker.
Herlig ting, slike småting.
Men det er det jeg savner mest.
De små særegenheten som bare jeg kjente til.
Det var det som gjorde henne til min kone.
Og hun kjente til mine pinligheter.
Folk kaller det brister, men det er det ikke.
Det er de bra sakene.
Vi får velge hvem vi slipper inn i våre merkelige små verdener.
Du er ikke perfekt. La meg spare deg for spenningen.
Den jenta du har møtt, hun er heller ikke perfekt.
Men spørsmålet er om dere er perfekte for hverandre.
Det er det intimitet handler om.
Alle drives av en dyp, dyp, dyp hemmelighet.
Å finne den i en karakter er det som får det til å funke.
Man leter etter den og prøver å finne essensen.
Hva som driver dem.
Hvis man finner fram, vet man det.
Han var rastløs.
Han likte fysiske anstrengelser. Han syklet turer på ti mil.
Det fikk nok slutt på tankestrømmen.
For tankene kan være forstyrrende.
Han følte seg nok ikke verdig.
Det var ikke noe "jeg er fantastisk".
Manglende selvfølelse et sted.
Velkommen til Critics' Choice Awards 2003!
De nominerte er...
Daniel Day-Lewis for Gangs of New York.
Jack Nicholson for Hva Angår Schmidt.
Edward Norton for... Nei, jeg tuller. Robin Williams...
Robin Williams for One Hour Photo.
Drama!
Det er uavgjort. Jeg lover.
Daniel Day-Lewis for Gangs of New York...
...og Jack Nicholson for Hva Angår Schmidt.
Jeg pleier ikke å bli så høy når det vises på TV.
Robin, kan du komme opp?
Kan du holde den morsomste takketalen noensinne?
Det Jack prøver å si er...
...at han er så glad for å være her at han kunne legge en kabel.
Til han kom hit, tenkte jeg bare på å rise Jillian Hall.
Nå tar vi det for de døve.
Jeg ville si hvor takknemlig jeg er overfor filmkritikerne-
-fordi de hedrer Robin.
Ja, takk for ingenting!
Det sto mellom tre personer og ble uavgjort!
Det dere sa var: "Dra til helvete, Robin."
Takk. Håper at det sendes på TV.
For dere der hjemme...
...er Jack på vei for å hente jernfemmeren.
Robin, siden du ikke fikk noen pris kan du få navnene deres.
Jeg vil takke Jack Nicholson og Daniel Day-Lewis-
-for denne papirlappen.
Det står navnene deres og ikke mitt.
Jeg er glad for å bli utelatt fra denne fantastiske gruppen.
Jeg vil takke Jack, den beste skuespilleren.
Og Daniel Day-Lewis, den beste skuespilleren.
Jeg er bare en hårete skuespiller.
Det har vært en fantastisk kveld for... å gå tomhendt herfra.
Jeg kom uten forventninger og går uten forventninger.
Det har vært en buddhistisk kveld for meg.
Takk.
Han ville underholde og behage.
Og han kjente...
Når han ikke gjorde det, lyktes han ikke... som menneske.
Det var alltid tøft å se.
For på mange måter er han den mest vellykkede mannen jeg kjenner.
Men han så det ikke alltid sånn.
God morgen, Anaconda!
Huff da!
Det kommer jeg ikke til å glemme.
Aldri har et helt publikum sagt: "Glemme deg?"
"Du aner ikke!"
Jeg lurte også på hva som kommer derfra.
Han ringte og sa: "Vil du dra på militærturné?"
En juleturné. Akkurat som Bob Hope.
Robins energi liknet ikke noe jeg hadde sett.
Når man har landet i Midtøsten, -
-går det i ett. Alt blir uklart.
Så snart han landet, og noen møtte oss, -
-hadde forestilling hans begynt.
Han ga dem en følelse av hvor viktige de er for ham.
Klapp for Robin Williams!
Håper ikke at det står "jeg slikker på kamelpunger" på t-skjorta.
Jeg håper ikke det.
Hver dag, uansett hvor vi var.
Han hvilte aldri.
Jeg ønsker dere en god jul, -
- god hanukka, god kwanzaa til brødrene mine. Dere vet hvem dere er.
Han avslutter det og flyr til Vancouver for å spille inn film.
Og jeg tenkte: "Jøss. Det er tøft."
Fikk du et bilde? God jul!
Han var som en lampe som ikke kunne slukkes.
Når man har en forelder...
...som gir så mye og er så sjenerøs-
-og bruker sin tid på å underholde, -
- men også på veldedighet og mennesker...
Det var en utfordring. Virkelig.
Å dele på ham og se min far gi sin tid til andre...
Den egoistiske delen av meg-
-ville ha vårt forhold for meg selv.
Omgås, bare vi to.
Vi traff ham halve året.
Enkelte år var det mindre. Noen år så vi mer til ham.
Men det er sånn det er i hans bransje.
Det var noe vi ble vant til.
Iblant snakker man indirekte med folk, og det er bare tull.
Men en psykolog sa: "Vær forsiktig med hva du snakker om."
Kanskje du står på scenen foran masse mennesker-
- og snakker om noe du ikke er klar for.
Det finnes så mange medisiner, Zoloft, Prozac...
Jeg vil ha en som dekker alt: Fuckitall.
Jeg føler ingenting. Jeg vil ikke gjøre noe. Fuckitall.
Det nærmeste en koma du noensinne kommer: Fuckitall.
Jeg sitter her i min egen avføring. Fuckitall.
- Hva gjør du der oppe? - En film, The Big White.
Jeg tenker: "Hva gjør jeg her?"
Jeg føler meg isolert. Så tenkte jeg: "Det finnes en kur."
"Jeg kan drikke."
- Påfyll? - Har den en svart kjole?
Ok. Opp med den.
Det gikk fort.
Jeg begynte å drikke små flasker med Jack Daniels.
Jeg tenkte: "Det er ingen fare." En uke senere gjemte jeg dem.
En stor flaske Jack Daniels...
Det var enten frykt...
Noen ganger for å flykte, iblant for å møte alt og bare drite i det.
Jeg gikk over replikkortene. Det blir bra.
Dette går bra. Slapp av.
Da vi spilte inn Man of the Year, drakk han åpenlyst.
Jeg tok noen glass vin i baren, og så kom Robin ned...
...og tok en tequila og en espresso.
Han sa: "Jeg kan ha et problem."
Jeg gjorde vanvittige ting i tre år.
Det ble bare verre og verre.
Vi alkoholikere får såkalt blackout.
Men det er som å gå i søvne.
Det er nok bevisstheten som går inn i vitnebeskyttelsen.
Bevisstheten sier: "Nå vil du knulle en hobbit."
"Nå må jeg stikke. Lykke til."
"Jeg forlater pikken på, og så åpner jeg ræva, men det stopper ikke deg."
Det min far kjempet med, var nok...
...et symptom på...
...andre ting som ligger dypere.
Men han snakket om stoffproblemene sine.
Han var ganske åpen om det.
Som alkoholiker bryter man grenser raskere enn man flytter dem.
Man gjør ting som selv djevelen ville... "Altså..."
Alkoholikere er som rumper. Vi driter på alle.
Familie og venner. Vi bare: "Dra til helvete!"
"Jeg er ferdig."
De prøvde å sende meg på rehab, og jeg sa: "Ja, ja..."
Jeg dro på rehab i et vindistrikt for å holde mulighetene åpne.
Å være rusfri var bra for ham.
Han fikk støtte av oss når han trengte å snakke.
Men det var tungt.
Man har ingen krykke. Man kan ikke ta til flasken som trøst.
- Er skilsmissen sluttført? - Ja.
Og med så mye kjærlighet som mulig i den situasjonen.
Å være hos barna er mer som: "Jeg elsker dere."
"Jeg bor et annet sted, men har det bra."
Det er vanskelig, men de har akseptert det.
Og jeg innser at det er annerledes nå.
Finnes det en døvetolk her? Så kult!
Sug meg.
Takk!
Man trenger baller for å gjøre det i min forestilling.
Takk!
For en helvetes bra kveld!
Jøss.
Det er som Picnic med døden med Helen Keller. Takk.
For en fantastisk idé!
Jeg gir meg nå. Det kommer mer dritt. Lykke til.
Jeg var på turné og plutselig merket jeg-
- at jeg mistet energien, men jeg avsluttet forestillingen.
Jeg var i Miami og gikk til legen og foretok en stresstest.
Etter ett minutt på tredemølla sa legen: "Ok, det holder."
Hjertet mitt slo som Tito Puente.
Selv kardiologene sa: "Det er over skalaen!"
"Enten er det et jordskjelv eller så dør han!"
Da han lå på sykehus, og de barberte ham og sånn...
Han tullet, men han var redd.
Det var verre enn de trodde.
Det var mer komplisert og veldig farlig.
Da operasjonen ble satt i gang, la jeg igjen beskjeder hos ham-
-som hjertefyren Vinnie, -
- en slags mekaniker som fikset hjerteklaffer-
- og som skulle mekke på ham som om han var en gammel bil.
Så da han våknet, ville han ha 15 beskjeder å le av.
Halvannen dag senere... Han hadde smerter-
- og hadde nettopp gjennomgått en stor operasjon.
Men han ringte.
"Herregud, så gøy. Får jeg snakke med Vinnie?"
Takk for alle brev og bønner. Jeg føler meg bedre nå.
Se! Takk.
Når var operasjonen?
- For åtte uker siden. - Utrolig!
Så fint!
- Nå har begge glidelåsbryst. - Det stemmer.
Mitt forhold til Robin ble stadig sterkere jo eldre vi ble.
Vi var ingen ungdommer som hang bak Comedy Store lenger.
Fikk du en selvmedisineringsknapp? Den er fin.
Jeg har den fortsatt.
Når man blir eldre, blir andre ting viktigere og menneskeheten...
...er lyset.
Det var hyggelig å kunne dele det med Robin, som var annerledes da.
Jeg fikk en klaff fra en ku. Det er bra, for man kan stå og drite.
Hyggelig å være her.
Han var dødelig.
Plutselig var livet annerledes, og ting ble mer verdifulle.
Har det påvirket humoren din?
Nei, jeg beiter en gang i uka.
Det har nok ikke påvirket humoren, -
- men jeg nyter livet og tar det litt roligere.
Stresser ned.
Man blir veldig følsom. Folk sier: "Hvordan har du det?"
"Takk for at du spør!"
Jeg tenkte at i stedet for en klaff, så fikk jeg en liten vagina.
"Hvordan har du det?" "Mye bedre nå, takk."
"Herregud! Ikke bruk panelet, gni meg her!"
Jeg skal på date i kveld.
Hvis du er sulten, kan jeg lage noe mat.
- På date med hvem? - Miss Reid.
- Skal du treffe en TILF? Vittig! - Hva?
- Teacher I'd Like To Fuck. - For et språk.
- Robin leste manus... - Som en tjeneste.
Kanskje jeg kunne spille en liten rolle.
"Jaså, han lager en ny film. Jeg kan vel hjelpe ham."
Så spurte han om han fikk spille fyren. Det var topp.
Når man kommer ut på den andre siden, er det liksom...
"Jøss, du lever!"
"Du er fortsatt her. Vi får se hva som skjer."
Han skulle dykke i klær, men jeg sa: "Jeg tar av meg alt."
"Jeg gjør meg fri."
Hele dagen bare: "Hallo, hvordan har du det?"
- Hei, Mr. Diggler. - Jeg forstår ikke at du kan være...
- ...usikker? - Jeg vet ikke hvordan...
Jeg trodde bare at du var hjulbeint.
Vi venter på Skipper'n 2, nakenversjonen.
Det ville vært nifst.
Olivia, du har ingen pupper og trang mus.
"Spiser den spinat?" sier Skipper'n i Nattsvermeren.
"Den spiser spinat. Du dytter spinat ned i hullet."
"Den spiser spinat."
Gratulerer med giftermålet.
Det er flott.
"Som et brannskadeoffer på et fyrverkerishow," sa forloveren min.
Sa han det i talen? Så fint.
Etter tre bommer er man ute.
Gjør man det igjen, må man ofre en kroppsdel.
Hvor mange ganger har du vært gift, Bill?
Årene gikk, kanskje 20 år.
Jeg traff ham ikke.
Det var derfor jeg ville være med i serien.
- Pappa? - Hei, gjengen!
Dette er miss Lily Shekter.
Jeg merket at det var noe som ikke stemte.
Han var ikke den glade sjelen han hadde vært.
Kroppen hans var stiv, og han var ikke knivskarp.
Han så ut som en voksfigur.
Simon, hvor er du? Du er så annerledes i kveld.
Er noe galt?
Jeg begynte å spørre, men alt virket bra.
"Jeg vil presentere min nye kone."
"Alt er bra, men jeg er redd for jeg går ned i vekt."
"Jeg vet ikke hvorfor. Jeg har tatt prøver."
Han var her og gjorde en komiserie.
Jeg så ham én gang og tenkte: "Det må være ukomfortabelt."
Jeg ba ham på middag. Jeg hadde hørt at han var nedfor.
Vi fikk ham til å le og le.
Han sa: "Takk, jeg trengte virkelig å le."
Han hilste på da han spilte inn den komiserien.
Gnisten hadde sluknet i øynene hans.
Han sa at han hadde hatt det hyggelig, og det var nok sant.
Det var unger som løp omkring, og han snakket med alle.
Jeg sa: "Har du det bra, Robin?" Han sa: "Ja, alt er bra."
Jeg visste at det ikke var sant.
Men han ville ikke snakke om det, så jeg ga ham en klem.
Han likte ikke å snakke om problemene sine.
Vi møttes på en kino.
Jeg var litt bekymret, for han var så stille.
Da vi skulle ta farvel, begynte han å gråte.
Jeg spurte: "Hva er det?" "Jeg er så glad for å få treffe deg."
Så sa han at han hadde Parkinsons.
Jeg hadde aldri hørt Robin være redd, unntatt akkurat da.
Noen måneder senere...
...ville Janice og jeg dra på ferie til Europa.
Jeg ringte ham for å si at jeg skulle være bortreist, -
- men at jeg hadde med mobilen og datamaskinen.
Han sa: "Greit."
"Du vet at jeg elsker deg." "Jeg elsker deg også, kompis."
Det var siste gang jeg snakket med ham.
Vi har nettopp fått vite-
- at den prisbelønte skuespilleren Robin Williams er død.
Sheriffen sier at man mistenker selvmord.
Nei, nei. Det kan ikke være sant.
Jeg ble helt fra meg. Det ble jeg virkelig.
Jeg kan ikke snakke om det.
Mange prøvde å forklare det på alle mulige måter.
Ja, Robin var min beste venn.
Obduksjonen viste at han hadde demens med Lewy-legemer.
Jeg så ham bearbeide virkeligheten-
- på en helt annen måte enn alle andre.
Når jeg tenker på det, tenker jeg på hvor sterk han var.
Enkelte dager var han litt tvangsnevrotisk-
- og oppfattet ting galt, men andre dager var han tilbake.
Man tenkte: "Kanskje han bare hadde en dårlig dag."
"Eller så er det Parkinsonsmedisinen som må justeres."
Han gikk til legen og fikk behandling.
Jeg snakker om det fordi hjernen hans ga ham feil informasjon.
Han ble feilinformert av hjernen sin. Han led av denne sykdommen.
ROBIN VILLE AT HANS ASKE SKULLE SPRES I SAN FRANCISCO-BUKTA.
Ukene etter min fars bortgang var det vanskelig å føle noe.
Alt føltes veldig...
...opprevet, og det var vanskelig å sette sammen ting.
Bobcat kom innom og hilste på.
Vi syntes at det var en god idé å hoppe i havet.
Og det viste seg å være bra.
Det føltes bra å hoppe uti og...
...vite at... faren min var til stede.
Vennligst kom fram.
Se på fortidens ansikter. Dere har gått forbi dem mange ganger.
Dere har aldri sett ordentlig på dem.
De er ikke så forskjellige fra dere.
Samme frisyrer.
Fulle av hormoner, akkurat som dere.
Uovervinnelige, akkurat som dere føler dere.
Verden er deres østers.
De forventer seg store ting, akkurat som dere.
Deres øyne er fulle av håp, akkurat som deres.
Ventet de inntil det var for sent å gjøre det de var i stand til?
For disse guttene er nå gjødsel for påskeliljer.
Hvis dere hører nøye etter, -
- så kan dere høre at de hvisker. Kom igjen, len dere fram.
Hør etter.
Hører dere det?
Carpe...
Carpe diem.
Grip dagen, gutter.
Gjør livet deres enestående.
Man må være gal. Det er for sent å være fornuftig.
Det er for sent. Man må gå på som en galning.
Man får bare en liten gnist med galskap.
Hvis man mister den...
...er man ingenting.
Ikke gjør det. Fra meg til dere.
Dere må aldri miste den. Den holder dere i live.
Tekst: Thomas Fagerlid www.sdimedia.com